Haluan vain olla yksi heistä.
Istua, juoda ja puhua mistä vain.
He antaisivat minulle tupakkaa, lasin viiniä -
tai vain kysyisivät, miten voin.
Minä vastaisin ja me juttelisimme.
Välillä tekisin luonnoksen heistä lahjaksi.
He ottaisivat sen, ehkä. Pitäisivät sen.
Nainen hymyilisi ja kysyisi, -
olenko nälkäinen. Haluaisitko syödä jotain?
Kinkkua, juustoa? Hedelmän?
Katsokaa minua.
Pyydän. - Mitä?
Älkää pelätkö. Älkää liikkuko. Siinä kaikki.
En liiku. Mitä haluatte? - Älkää liikkuko.
Miksi? - Teen teistä luonnoksen.
Luonnoksen? - Niin. Piirustuksen.
Haluan piirtää teidät. - Miksi?
VAN GOGH - IKUISUUDEN PORTEILLA
Kaikki tämä pois täältä. Heti.
Lupasit oikean ryhmänäyttelyn.
Nämä ovat kaikki sinun töitäsi.
Missä muut? Kukaan ei tule katsomaan näitä.
No, yksi vilkaisi niitä.
Piti saada asiakkaita, ei pelotella.
Kaikki tämä pois, heti. - Näyttely jatkuu kaksi viikkoa.
Se päättyy tänään! Tämä riitti!
Mistä et pidä näissä? - En mistään.
Puhutaan aluksi taiteilijayhteisömme säännöistä.
Onko sillä nimi? - Ei vielä. Ehdotuksia on 25.
Kuten? - Mehiläispesä,
Muita? - Kesanto, Pinnarit.
Joidenkin piti tulla ryhmä- näyttelyyn. Pettivät minut.
Senlis'n lähellä on vanha maatila. - Se on ränsistynyt.
Sen voi kunnostaa. - Ei! Siellä haisee.
Onko muuta? - Kuka maksaa vuokran?
Me kaikki. Sovimme viimeksi kuluista.
Kun joku myy yhden työnsä, hän antaa 20 % yhteisölle.
Jos vain muutama myy, he maksavat kulut. - Aivan.
Jos joku saa mainetta, hän lähtee.
Ei välttämättä. Minä en lähtisi. - Sinusta ei tulekaan kuuluisaa.
Entä ruoka? - Palkataan kokki.
Siinä voisi säästää. Ne, jotka eivät myy, -
voivat kokata tai hoitaa pihaa päivän viikossa.
Voisimme viljellä perunaa, sipulia ja papuja.
Mistä tämä pihvi on tehty?
Haluat rakentaa hierarkian.
Joku komentaa, toinen tottelee.
Ei suinkaan.
Tunnet hänet. - Galleriassa on hänen töitään.
Perustan yhteisön.
Gauguin!
Anteeksi!
En voi sietää heitä.
Esittävät taiteilijaa. Byrokraatit.
Jokainen on pieni tyranni.
Olen Paul Gauguin. - Tiedän.
Olet Vincent, Theon veli. Näin töitäsi kahvilassa.
Näitkö? Taisit olla ainoa. Jos sinä näit, se kannatti.
Siellä oli pari hyvää. Vaikea tila. Ja liikaa töitä.
Halusin ryhmänäyttelyn. Taiteilijoiden yhteisö, kuin perhe.
Kun muut eivät osallistuneet, pidin näyttelyn yksin.
Ripustin kaiken, mitä oli. - Sen näki.
Et halua noita ihmisiä perheeseesi.
Perhettä ei voi valita, ystävät voi. - Rakastan veljeäni.
Olet onnekas. Ja hän rakastaa sinua.
Haluan kauas näistä ihmisistä. Lähden Madagaskarille.
Madagaskarille? Entä Japani? - Ei. Madagaskar.
Se on iso saari Afrikan ja Intian välissä.
Tai lähden vielä kauemmas, -
missä ei tiedetä kuvataiteista, Pariisista tai koulukunnista.
Missä voin luoda uuden tavan maalata.
Kaukana teorioista. Oikea vapaus.
Haluan rauhoittua, olla yksin, unohtaa muun maailman -
ja vain... maalata.
Tässä ja nyt.
Hitaasti. Mitä mieleen tulee. Ei muuta.
Kuulostaa hyvältä. Inhoan sumua. Harmaata valoa.
Haluaisin löytää uuden valon töille, joita ei ole vielä nähty.
Kirkkaille töille, auringossa maalatuille.
Lähde etelään, Vincent.
Arles, Etelä-Ranska
Mitä luet tänään?
Raamattua? - Shakespearea.
Mitä? - William Shakespeare.
Englantilainen kirjailija. - Tunnetko hänet?
En. Hän eli kauan sitten.
Onko hän hyvä? - On.
Mistä hän kirjoittaa? - Kaikesta.
Miehistä, naisista, jumalista ja kuninkaista. Rakkaudesta ja vihasta.
Mitä luet juuri nyt?
Näytelmää nimeltä Rikhard III.
Kuka se Rikhard on? - Englannin kuningas.
Hyvä kuningas? - Ei, häntä pidettiin paskiaisena.
Tappoiko hän ihmisiä? - Monia.
Älä lue paskiaisesta. - Miksi ei?
Kirjoittaako hän hyvin? - Kyllä.
Kaikkea en ihan ymmärrä, mutta pidän siitä.
Miksi?
Pidän arvoituksista.
Shakespeare on arvoituksellisempi kuin kukaan muu kirjailija.
Minä haluan ymmärtää lukemani.
Millaisia kirjoja luet?
Romaaneja. Moderneja romaaneja.
Ja novelleja lehdistä.
Surullisia tarinoita.
Pidän surullisista tarinoista.
Jos olisi enemmän aikaa...
Odota, palaan pian.
Minulla on kirja sinulle. - Kiitos.
Siinä ei lue mitään. Se on tyhjä. Voit käyttää paperin.
Kiitos.
Anteeksi, on pitänyt kysyä...
Onko paikkaa tai varastoa, missä voisin maalata?
Se on joskus vaikeaa tuulessa.
Keltainen talo on tyhjillään. Voisiko hän käyttää sitä?
Kyllä. Sovimmeko veljesi kanssa?
Se on vähän rähjäinen, mutta Gaby voi siivota.
Se olisi täydellinen minulle.
Ehkä voin tehdä -
maalauksen -
sinusta jonain päivänä.
Minusta?
Kyllä.
Jos haluat. Kiitos.
Saitko tämän kuun rahat? Olet velkaa viime kuusta.
Maksan kun raha tulee.
Veljesi mahtaa olla rikas.
No, ei hän ole.
Hän myy maalauksia.
Sinun töitäsi? - Ei vielä.
Peseytyisit joskus. Edes kerran viikossa.
Näytänkö likaiselta? - Haiset.
Et ole ruma. Jos peseytyisit, olisit komea.
Pitäisitkö minusta puhtaana? - Ehkä.
Jäisitkö, jos antaisin 50 frangia?
Sinulla ei ole 50 frangia.
Huomiseen, Vincent.
Miksi maalaat tätä?
Mitä? - Miksi maalaat näitä kukkia?
Eivätkö ne ole kauniita? - Ovat.
Kauniimpia kuin mitä maalaat. - Niinkö?
Olet ehkä oikeassa. Mutta nämä kukat kuihtuvat.
Kaikki tietävät sen. - Minun kestävät.
Oletko varma?
Se on ainakin mahdollista.
Maalaisit minut. - Mikä ettei.
Pysyisin ikuisesti nuorena.
Voin tehdä sinusta nuoremman. - Se ei olisi oikein.
Tasaisessa maastossa näen vain ikuisuuden.
Olenko ainoa, joka sen näkee?
Olemassaololla täytyy olla syy.
Katsokaa tuonne!
Mikä se on? - Taidemaalari.
Mitä hän tekee? - Maalaa, kai.
Voidaanko mennä katsomaan? - Ei.
Emme ehdi. - Hetkeksi.
Taidemaalari!
Tulkaa heti takaisin!
Mitä maalaat? - Tuota.
Juuria? Miksi?
Ovatko ne kauniita? - Kyllä.
Maalaatko koko puunkin? - En.
Vain juuret? - Kyllä.
Mekin piirrämme lehtiä ja kukkia.
Ja väritämme ne.
Maalasin kerran etanan.
Näyttävät käärmeiltä. - Tai ankeriailta.
Madoilta. - Ei kosketa.
Jotkut maalaavat outoja asioita.
Ennen osattiin maalata. Ei enää.
Nyt kuka vain voi olla "taiteilija". "Maalaan juuria."
Menkää pois!
Jättäkää minut rauhaan!
Hullu!
Juoskaa, lapset!
Menkää pois!
Mitä sinä teet? - Päästä irti!
Päästä! - Mikä sinua vaivaa?
Sisälle siitä!
Theo.
Tule tänne, Theo.
Kuulin, mitä tapahtui.
Kerro, miten sinä voit.
Voin hyvin, kun olet siinä.
Niin hyvin, että haluaisin kuolla näin.
Tulin pienenä viereesi sänkyyn.
Niin tulit. Kun tuli kylmä.
Kauanko viivyt? - Vain tämän päivän.
Valitan. Pitää palata Pariisiin. Kiireitä.
Kuulin, että olet sairaalassa. Tulin saman tien.
Etkö voi viipyä pidempään?
En voi, valitan.
Matka kesti päivän ja yön. Ja olen nyt ukkomies.
Tiedän. Olen iloinen Jon ja sinun puolesta.
Vincent...
Miksi sinut tuotiin tänne?
En tiedä, Theo. En todellakaan.
Täytyy olla syy.
Aina välillä -
tuntuu, että menetän järkeni.
Mieleni karkaa minulta. - Mitä tarkoitat?
Sanovat, että huudan kaduilla. Itken.
Panen mustaa maalia naamaani pelästyttääkseni lapset.
Mutta en muista mitään.
Mitään muuta kuin pimeyden ja levottomuuden.
Lähettivät minut tänne.
Todella mielenvikaisten sekaan.
Juotko paljon?
Pitää sanoa... Älä kerro lääkäreille.
Näen joskus näkyjä.
Mitä näet? - Vaikea sanoa.
Aaveita? - En tiedä.
Kukkia joskus ja...
Myös enkeleitä, ihmisiä.
Se on hämmentävää. Joskus ne puhuvat minulle.
Mitä ne sanovat? - En ymmärrä niitä.
Mutta se on pelottavaa. Ne eivät ole aina kilttejä.
Kysyn lääkäreiltä, mitä voi tehdä.
Kun olen tällainen, en tiedä, mitä pahaa voin tehdä.
Voisin ehkä tappaa tai heittäytyä jyrkänteeltä.
Hyvä Paul. Tiedän, että olet kirjoitellut veljeni kanssa.
Hän odottaa jo sinua Arlesiin.
Matkasi lykkääntyi rahasyistä.
Lähetän 250 frangia kuussa -
vastineeksi yhdestä työstäsi kuussa.
Vincentille tekisi hyvää nähdä sinut.
Lämmin kädenpuristus. Haltioituneena, Theo Van Gogh.
P.S. Odotan vastaustasi ja uusien töidesi näkemistä.
Kaikista ihmiskunnan kurjuuksista raivostuttavin on rahanpuute.
Mutta ei tänään.
Uusi kierros, rouva.
Gaby. Vielä yksi.
Joskus tunnen itseni kerjäläiseksi, mutta en tänään.
Hauska nähdä sinua, Vincent.
Mukava nähdä sinut, Paul.
Kukaan täällä ei pidä minusta. Paitsi rouva ja herra Ginoux.
En puhu kellekään päiväkausiin.
Olen odottanut tätä hetkeä.
Onneksi päätit vihdoin tulla.
Lähettääkö veljesi yhä sinulle rahaa? - 250 frangia kuussa.
Vähän. - Hän tekee parhaansa.
Sovitteko te jotain? - Kyllä.
Hän maksaa kuluni taulusta kuussa.
Oletko tyytyväinen siihen? - Se on hyväksyttävää.
Sinulla on kiehtovat kasvot.
Tulisitko mallikseni?
Ehkä. - Eli tulet.
Miksi maalaat aina luontoa?
Olen hukassa ilman katsottavaa.
Minun pitää nähdä jotain.
Näen aina jotain ihan uutta.
Mutta maalauksesi on sinun.
Ei tarvitse kopioida. - En kopioi.
Mikset maalaa päästäsi? Mitä aivosi näkevät?
Koska luonnon ydin on kauneus.
Mitä tarkoitat? - Miksi halusit Madagaskarille?
Kauas yhteiskunnasta.
Ehkä sitäkin, mutta lähdit etsimään kauneutta.
Luonto siellä oli erilaista kuin ennen näkemäsi.
Tauluistasi tuli erilaisia.
Kun katson luontoa, -
näen selvemmin siteen, joka yhdistää meitä kaikkia.
Sykkivää energiaa, joka puhuu Jumalan äänellä.
Joskus se kiivaus vie tajun.
Ihan tosi. Havahdun enkä tiedä, missä olen tai mitä teen.
En heti muista edes nimeäni.
Tulee aika, jolloin ei tarvita malleja tai luontoa.
Arvaa miksi? Koska näemme luonnon päässämme.
Ilman silmiä ei ole luontoa. Emme näe maailmaa samoin.
Me emme näe samoja vuoria, puita.
Sitä tarkoitan. Maalaan omat puuni.
Maalaamasi kasvotkin ovat sinun. Ja ne pysyvät, kiitos sinun.
Ihmiset muistetaan maalauksistasi.
Museossa katsotaan maalauksia.
Kaikki eivät pidä kuvistani heistä.
Aloitetaan vallankumous.
Me, meidän ikäpolvemme. Meidän täytyy muuttaa täysin -
maalauksen ja luonnon suhde.
Maalauksen ja todellisuuden, -
koska maalattu todellisuus on omansa.
Olet oikeassa.
Impressionistit ovat hakoteillä. Oletko samaa mieltä?
Minä... - Mieti.
Maalaavat lapsiaan puutarhassa.
Seurat sekoittaa taiteen ja tieteen.
Hukkuu optisiin kokeiluihin.
Ei tule mitään uutta. Renoir, Degas, Monet -
toistavat itseään.
Älä nyt. Degas miellyttää sinua.
Täytyy kiittää töistä, joista pitää.
Monet on aika hyvä. - Meidän vuoromme.
Suuri vastuu. - Minusta Monet on silti aika hyvä.
Haluatko lähteä Martiniquelle?
Hienoa, että olet täällä.
Siirrä käsi, kuten se oli.
Kiitos.
Voinko mennä? - Voit.
Maalaus pitää luoda hitaasti.
Miksi kiirehtiä? Etene rauhallisesti, hitaasti.
Olet sisällä, et ulkona tuulessa.
Maalaus pitää tehdä yhdellä vedolla.
Mieti pintaa ja maalia sillä.
Teet muutoksia niin nopeasti, ettet näe, mitä olet tehnyt.
Maalaus pitää tehdä nopeasti.
Maalarit, joita katson...
Frans Hals.
Goya.
Velasquez.
Veronese.
Delacroix.
Suosikkini maalaavat nopeasti yhdellä vedolla, leimahtaen.
Neronleimaus? Sitä se tarkoittaa.
Sinä et edes maalaa niin. Maalaat nopeasti ja liikaa.
Pinta on kuin savesta tehty. Kuin veistos, ei maalaus.
Sinä et edes maalaa niin. Maalaat nopeasti ja liikaa.
Pinta on kuin savesta tehty. Kuin veistos, ei maalaus.
Käskin katsoa sisälle.
Hoet sitä. Niin teenkin.
Toistat itseäsi. Mitä luulet, että teen?
En keksi kuvaa. Ei tarvitse.
Löydän sen luonnosta. Vapautan sen.
Mieti ensin pintaa ja maalia sillä.
Hallitse sitä, mitä teet. Maalaisit enemmän sisällä.
Olen ollut ikäni yksin huoneessa.
Haluan ulos unohtaakseni itseni.
Haluan olla holtiton, kuumeessa.
Se on maalaamista. - Rauhoitu.
En halua rauhoittua. Voin paremmin, jos maalaan nopeasti.
En voi jäädä tänne. - Mitä sanot?
En voi jäädä Arlesiin. Lähden pian.
Myin tauluja. Kertoiko veljesi?
Minun pitää palata Pariisiin.
Minne menet?
Vincent!
Olen ollut ikäni yksin huoneessa.
Haluan ulos unohtaakseni itseni.
Haluan olla holtiton, kuumeessa.
Se on maalaamista. - Rauhoitu.
En halua rauhoittua. Voin paremmin, jos maalaan nopeasti.
Miksi itket?
Mitä tein? Missä menin vikaan?
Tämä päätös ei liity sinuun.
Me emme voi elää rinnakkain.
Temperamenttimme eivät sovi yhteen.
Olen vakiinnuttanut asemani.
En voi enää asua maalla.
Minun pitää olla ihmisten parissa.
Enkä viihdy täällä.
Ympärilläsi on typeriä ja ilkeitä ihmisiä.
Miksi olet noin dramaattinen?
Älä lähde. Kiva kun olet täällä.
Myin tauluja. Kertoiko veljesi?
Älä tee sitä minulle. Ei!
Tämä päätös ei liity sinuun.
Minne menet?
Me emme voi elää rinnakkain.
Temperamenttimme eivät sovi yhteen.
Olen vakiinnuttanut asemani.
En voi enää asua maalla.
Minun pitää olla ihmisten parissa.
Enkä viihdy täällä.
Ympärilläsi on typeriä ja ilkeitä ihmisiä.
Miksi olet noin dramaattinen?
Mitä sanot?
En voi jäädä Arlesiin.
Minussa on jotain outoa.
En aina tiedä, mitä olen tehnyt tai mitä olen sanonut.
Kuten ennen kuin Gauguin lähti.
Meille tuli riitaa.
Ehkä loukkasin häntä.
En tiedä miten.
Tiedän, -
että otin partaveitsen ja leikkasin korvani irti.
Leikkasin irti toisen korvani. Verta kaikkialla.
Tein sen itse.
Halusin antaa sen Gauguinille anteeksipyynnön kera.
Miksi?
Luoja tietää.
Luulin, että tyttö tietäisi Paulista.
Annoin korvan baarin Gabylle.
Hän pelästyi verta. Pelkäsi kai, että tapan hänet.
Hän kutsui poliisit. He toivat minut tänne.
Mitä sinä olisit tehnyt, poliisina?
Voit mennä. Ei hätää.
Minä...
Tämä on pieni kaupunki. Kaikki tarkkailevat tekojasi.
Olet vieras täällä. Juot liikaa. Aivan liikaa.
Olet hysteerinen, holtiton. Ja leikkasit korvasi irti.
Osaatko kertoa miksi?
Ystäväni aikoi jättää minut.
Hän teki lähtöä.
Leikkasitko korvan estääksesi sen?
Siinä ei ole järkeä.
Oliko se lahja vai uhri vai mikä?
Mitä yritit saavuttaa? - En tiedä.
Voi auttaa, jos puhut siitä.
Yritä kertoa minulle.
En ole koskaan nähnyt tällaista. Mutta haluaisin auttaa sinua.
Sisälläni on jotain. En tiedä mitä.
Muut eivät näe, mitä näen. Pelkään menettäväni järkeni.
Mutta sitten sanon itselleni:
"Näytän, mitä näen, niille, jotka eivät sitä näe."
Se on etuoikeus. Annan toivoa ja lohtua.
Hämmennät muita ja itseäsi maalauksillasi.
Minä olen maalaukseni.
Mitä tarkoitat lohdulla ja toivolla?
Pyydät ehkä liikaa ihmisiltä.
Haluaisin jakaa visioni niille, jotka eivät näe samaa.
Miksi?
Koska minun visioni on lähempänä todellisuutta.
Ihmiset tuntevat, millaista on olla elossa.
Eivätkö he tunne sitä? - Eivät.
Ja uskot maalausten auttavan?
Kyllä. Ehdottomasti.
Kyllä.
Gaby sanoi, että korvasi oli kääritty tähän.
Hänen piti antaa se Paulille.
"Muista minut." Mitä tarkoitit?
Yrititkö osoittaa, mitä hän merkitsi?
En halunnut, että hän lähtee. Halusin hänet takaisin.
Jeesus sanoi: "Jos käsi loukkaa, leikkaa se irti."
Leikkasit korvasi irti, ettet kuulisi, mitä Paul sanoi.
Uskon, että minussa on uhkaava henki.
Näkymätön olento.
Tunnen sen. En näe sitä.
Se puhuu minulle ja uhkaa minua.
Haluaa iskeä veitsen sydämeeni.
Näin sen ja yritin poistaa sen.
Sen takia leikkasit korvasi irti.
Visiosi maailmasta on pelottava. Eikö olekin?
Kyllä. Pelkään, että se olento palaa.
Vai niin.
Kuuntele. Lähetämme sinut Saint-Rémyyn.
Minne? - Saint-Rémyyn.
Mukava paikka. Paras täällä. Saat hyvää hoitoa.
Onko se vankila? - Ei suinkaan. Se on vapaaehtoinen paikka.
Päätät itse, mutta alistut sääntöihin ja hoitoon.
Uskon, että löydät siellä rauhan.
Kun tokenet, voit maalatakin siellä.
En voi elää ilman maalaamista. - Uskon sen.
Tuletko katsomaan minua?
Totta kai. Ainakin kerran viikossa.
Saanko varmasti maalata siellä?
Kyllä.
Aluksi et juo ja otat lääkkeitä.
Kuinka pitkään? - Riippuu sinusta.
Totteletko? Voinko luottaa sinuun?
Lupasin veljellesi piirustuksen siitä, mitä olet tehnyt.
Älä liiku. Poistan siteen. - Minä voin tehdä sen.
Alla taivaan, joka sokaisee kuin safiiri tai turkoosi, -
loputon virta valon vaikutuksia.
Hehkuvan polttavassa tunnelmassa annetaan levoton ja outo esitys, -
realistinen ja yliluonnollinen.
Kohtuuton ilmiö, missä kaikki, -
olennot, varjot, valot, muodot ja värit nousevat -
raivoamaan omaa lauluaan -
intensiivisen korkealla soinnilla.
Se on luonto, vääntyneenä.
Muodosta tulee painajainen, väristä lieskoja, -
valosta suurpalo, elämästä polttava kuume.
Se näky jää verkkokalvolle, -
kun näkee Vincent Van Goghin oudon kuumeisia töitä.
Miten kaukana olemme taiteen hienosta perinteestä?
Harva työ vetoaa näin suoraan aisteihin -
lihallisuuden aromilla ja maalin pinnalla.
Roteva ja aito Vincent Van Gogh ylittää kaikki muut.
Kaatakaa vettä päälle!
Oletko se taiteilija?
Kyllä.
Ovatko kaikki maalarit hulluja?
Vain hyvät. En tiedä.
Olen armeijan miehiä. Olin sotilas.
Ovatko kaikki sotilaat hulluja?
Sotilaat eivät ole. Upseerit ovat.
Kaikki upseerit ovat hulluja.
Kun ylenin kersantiksi, olo muuttui.
Kenraalin sihteerinä sain kaikki avaimet.
Näetkö ne?
Avaimet. - Kyllä.
Näin kaikkien upseerien tiedot.
He ovat kaikki hulluja.
He ovat tappaneet, kiduttaneet, silponeet, raiskanneet.
Missä olit? - Se oli kaukana.
Tonkinissa.
Vuosia sitten sodan aikana -
siellä kaivettiin tunneleita.
Paikallinen tyttö syntyi tunnelissa.
Ei nähnyt päivänvaloa 12 vuoteen.
12 vuotta, poissa.
Kuvittele taiteilijana, -
ettet näkisi aurinkoa.
Et tietäisi, mitä se on.
12 vuotta.
Ole hiljaa... Ole hiljaa!
Mitä maalaat?
Auringonvaloa.
Katsokaa minuun.
Pyydän. - Mitä?
Olkaa liikkumatta! Älkää liikkuko.
En liiku. Mitä haluatte?
Haluan luonnostella teidät. - Luonnostella?
Piirtää. Haluan piirtää teidät.
Miksi?
Maksan teille. Älkää pelätkö.
Maatkaa maassa.
Tässä? - Juuri siinä.
Siinä. - Tässä?
Haluan nähdä teidät tässä asennossa.
Pää nojaa käteen.
Näin? - Näin.
Ei...
Pää näin. - Mitä te teette?
Näin. Ei, näin! - Älkää koskeko!
En tunne teitä! Satutatte minua!
Päästäkää! En halua!
Rakas Vincent. Olen katsonut töitäsi eromme jälkeen.
Veljesi luona ja näyttelyssä.
Näyttelyssä töitäsi voi arvioida kunnolla -
ripustettuna rinnakkain tai suhteessa viereisiin teoksiin.
Vilpitön ihailuni. Monille olet parasta näyttelyssä.
Olet ainoa, joka ajattelee.
Puhuin tästä veljesi kanssa. Haluaisin vaihtaa yhden omaani.
Epäröin kirjoittaa sinulle, koska toivut pitkästä kriisistä.
Älä vastaa kunnes olet taas vahva.
Toivon, että lämmin sää parantaa.
"Talvi on aina pahasta sinulle."
"Sydämellisesti, Paul Gauguin."
Van Gogh!
Ei tänne, tuonne!
Tuonne.
Tule.
Tässä hän on. - Kiitos.
Auta poistamaan tämä.
Parempi? - Kyllä.
Tule istumaan. Jutellaan.
Ole hyvä.
Tietänet, miksi olet täällä.
Puhumassa sinulle?
Parantuakseni. Tai koska lähdin parantolasta.
Mitä tapahtui matkalla Arlesiin? - En muista.
Lähdit parantolasta.
Halusin ulos.
Arlesilaiset vastustavat sinua. Sinua ei haluta sinne.
Tiedän.
Ahdistelitko lasta? - En koskaan.
Leikkasitko korvasi irti ja annoit sen ilotytölle?
Kyllä, mutta Gaby ei ole ilotyttö.
Miksi teit sen?
Halusin, että hän antaa sen ystävälleni.
Antoiko hän sen? - En tiedä.
Se oli outo lahja, eikö?
Oletko joskus vihainen?
Kyllä.
Mitä teet silloin?
Menen ulos ja katson ruohonkortta -
tai viikunapuun oksaa tyyntyäkseni.
Toimiiko se? - Kyllä.
Jumala on luonto ja luonto on kauneus.
Olen nähnyt, että maalaat ulkona.
Kerrot olleesi taidemaalari.
Sitä minä olen.
Miksi sanot niin?
Onko sinulla taiteen lahja? - On.
Mistä se lahja tulee?
Antoiko Jumala sinulle sen lahjan?
Antoi. Hänen ainoa lahjansa.
Maalasitko tämän? - Kyllä.
Sanotko sitä maalaukseksi? - Toki.
Kerro... Miksi sanot olevasi maalari?
Koska maalaan. Rakastan maalaamista.
Olen aina ollut maalari. Sen tiedän.
Synnynnäinen maalari?
Kyllä.
Mistä tiedät?
En osaa muuta. Olen yrittänyt.
Antoiko Jumala lahjan tehdä tämän?
Kyllä.
Etkö näe...
Katso tarkkaan.
En halua loukata, mutta etkö näe, että tämä on...
Miten sanoisin?
Epämiellyttävä. Se on ruma.
Miksi Jumala antaisi lahjan maalata jotain rumaa ja järkyttävää?
Joskus -
tunnen olevani kaukana kaikesta.
Ostaako kukaan töitäsi? - Ei.
Olet siis köyhä. - Aika köyhä.
Millä elät?
Veljeni Theo maksaa oloni täällä.
Mutta hänkään ei ole rikas.
Antoiko Jumala sinulle tämän lahjan, jotta kärsisit?
En ole ajatellut sitä niin.
Miten sitten?
Joskus ajattelen... - Niin?
Ehkä, ehkä... - Jatka.
Ehkä Hän valitsi väärän ajan.
Miten niin?
Ehkä Jumala teki minusta maalarin vielä syntymättömille.
Voi olla.
"Elämä on kylvämistä. Sato ei ole täällä."
Maalaan taidoillani ja puutteillani.
Olisiko Jumala erehtynyt?
Olen maanpakolainen, -
pyhiinvaeltaja.
Jeesus käski unohtaa näkyvän ja katsoa sitä, mikä ei näy.
Aivan, mutta... - Jeesusta ei tunnettu eläessään.
Mistä tiedät? - Isäni oli pastori.
Uskonto on aina ollut osa elämääni.
Pastori? - Niin.
Ennen kuin maalasin -
yritin olla Jumalan mies. Opin aika paljon aiheesta.
Osaatko evankeliumit? - Nekin.
Voin kertoa, että Jeesus keksittiin 30-40 vuotta kuolemansa jälkeen.
Hänestä ei puhuttu kun hän eli.
Ei ole kirjettä sadanpäämieheltä hänen vaimolleen Roomaan, -
että Jeshua on ristiinnaulittu parin rikollisen kanssa.
Ei viestiä.
Tehtäväni on päättää, oletko riittävän terve lähtemään.
Tulee mieleen Jeesus palatsissa. - Missä palatsissa?
Puhumassa Pilatukselle, joka, jos uskoo kirjoituksia, -
ei halunnut ristiinnaulita häntä.
Voimme puhua tästä teoriasta toiste.
Pilatus ei halunnut ristiinnaulita.
Kristus puhui itseään vastaan.
Minunkin täytyy varoa puheitani.
Ymmärrän sen.
Tule käymään taas, jos haluat.
Kerro lisää ajatuksiasi minulle.
Nyt tohtori Rey odottaa. Hän vie sinut kotiin.
Voinko lähteä?
Teimme kaikkemme täällä.
Toivon, että olen valmis.
Toivon samaa.
Palauta nämä rouva ja herra Ginoux'lle.
He ovat olleet hyviä ystäviä. Ja anna se kirja ja kiitä heitä.
Hei. - Päivää.
Tämä pitää viedä rouva Ginoux'lle.
Se on Vincent Van Goghilta. Hän pahoittelee viivettä.
Pyyhkeitä, kirja, kaksi tyhjää oliivilaatikkoa.
Kaikki työni. Et myynyt mitään.
En vielä, mutta Aurier kehui sinua.
Absurdia. En ansaitse sellaista.
Ansaitset. - Arviosta on apua.
Luulen, -
etten enää välitä siitä, mitä kukaan ajattelee, -
mutta välitän siitä, mitä sinä ajattelet.
Haluan tietää totuuden. Olenko hyvä maalari?
Loistava.
Oletko varma? - Miksi valehtelisin?
Olet veljeni.
Ilahduttaaksesi.
En tekisi niin. - Theo ei tekisi niin.
Ihmiset sanovat, etten osaa piirtää, maalata.
Töitäni sanotaan kömpelöiksi, rumiksi.
Välitin ihmisten ajatuksista. En enää, -
mutta en voi muuta.
Ellen voisi maalata, tappaisin.
Lähetän sinulle rahaa töistäsi, koska uskon sinuun.
Olen liikemies.
Maalaa sinä. Jätä muu meille.
Gauguin lähetti kirjeen. - Tiedän.
Näitkö häntä? Kysyikö hän minua?
Onko hän täällä? - En tiedä.
Entä Aurier tai Bernard?
Haluatko nähdä heidät? He ovat kaupungissa.
Minä... haluan mennä jonnekin. En kestä tätä.
Pariisi on liikaa. En voi tavata ketään.
Aurier pahensi asiaa.
On yksi paikka, ei kaukana. Pieni kylä. Auvers-sur-Oise.
Pissarro tuntee sieltä lääkärin, joka pitää taiteesta.
Ehkä hän voi auttaa olematta tiellä.
Voinko lähteä huomenna? - Otan selvää.
Minun pitää mennä, Theo.
Minä hoidan asian.
Voinko puhua? - Voit, mutta älä liiku.
Miksi maalaat?
Maalaan...
Etten ajattelisi.
Jonkinlaista mietiskelyä.
Kun maalaan, en ajattele.
Mitä?
Lopetan ajattelemisen ja tunnen -
olevani osa kaikkea minussa.
Halusin jakaa sen, mitä näen.
Taiteilija...
Niin?
Luulin, että taiteilijan pitää opettaa näkemään maailma.
En usko enää niin.
Nyt mietin vain suhdettani ikuisuuteen.
Mitä sanot ikuisuudeksi?
Tulevaa aikaa.
Ehkä yrität sanoa, että lahjasi maailmalle on maalaus.
Jos ei, mikä virka on taiteilijalla?
Oletko onnellinen kun maalaat?
Useimmiten. En kun epäonnistun.
Näytät välillä surulliselta.
Paljon tuhoa ja epäonnistumista on hyvän kuvan ovella.
Löydän iloa surusta. Suru on naurua hienompaa.
Tiedätkö...
Enkeli ei ole kaukana suruisista.
Sairaus voi joskus parantaa.
Se on se normaali tila, joka synnyttää maalauksen.
Uskotko niin?
Joskus ajatus paranemisesta inhottaa.
Sitten et tarvitse lääkäriä. - Älä naura.
Älä hymyile! - Anteeksi.
Jatka poseerausta.
Anteeksi. - Ei se mitään.
Sanovat minua hulluksi, mutta...
Hulluus on parasta taidetta.
Sinä et ole hullu.
Hyvä, että on tohtori ystävänä.
Tunnen kipua vatsassani.
Hän oli Buffalo Billin asussa.
Vincent!
Toinen oli mukavampi.
Älä kerro vanhemmillemme!
Mitä tapahtui? Mitä sinä teit?
Vatsassasi on luodinreikä.
En tiedä.
Ammuitko itseäsi?
Ehkä.
En muista. Älä syytä ketään.
Älä syytä... ketään.
Onko sinulla ase? - Ei.
Miten sitten teit sen?
En tiedä.
Pyydä...
Pyydä veljeni tänne. - Pyysin. Hän tulee pian.
Jumala, ota vastaan poikasi.
Vincent Van Goghia ammuttiin 27.7.1890.
Hän kuoli 29.7. luotiin vatsassa.
Hän ei maininnut poikia -
eikä tapahtumaa ennen kuolemaansa.
80 päivän aikana kylässä hän maalasi 75 taulua.
Rouva Ginoux ei tiennyt -
kirjansa 65 maalauksesta.
Kirja löytyi 126 vuotta myöhemmin vuonna 2016.
VAN GOGH - IKUISUUDEN PORTEILLA
Keltaisessa huoneessani auringonkukat erottuvat taustasta.
Varret keltaisessa maljassa keltaisella pöydällä.
Taulun kulmassa signeeraus: Vincent.
Keltainen aurinko ja verhot.
Kaikki hohtaa kultaisena.
Aamulla kun herään sängyssäni -
kuvittelen, että se tuoksuu hyvälle.
Aivan! Vincent rakasti keltaista. Maalari Hollannista.
Aurinko lämmitti sielua, joka kaipasi lämpöä.
Kun olimme Arlesissa hulluina, -
sodassa värin kauneutta vastaan, -
minä rakastin punaista. Missä on täydellinen punainen?
Hän väritti sitä keltaisella -
ja siitä tuli violetti.
Minä olen Pyhä henki.
Minä olen tervehenkinen.
Paul Gauguin, 1894.
Suomennos: Jaana Wiik Scandinavian Text Service 2019
Omistettu Azzedine Alaïalle